Akik lelki szemeikkel is látnak, azok felismerik a különbséget a Teremtő és a teremtmények között. Az ilyenek a külső formát nézik, de a belső tartalmat látják. Megértik az evilági élet valóságát, és megemlékeznek a Túlvilágról. A határtalan egekre tekintenek, és úgy élnek, hogy állandóan megemlékeznek a Hatalomról, amely létrehozta azokat. Tudják, hogy ők csak szolgák, tisztában vannak saját gyengeségükkel és korlátaikkal, és szolgaként is viselkednek. Az örökkévaló világ felé vezető útjukon a Mindenható Allah számos titkát felfedi előttük. Az ilyen szolga leborul a földre, az Urai iránti vágyakozástól hajtva. Így teljesedik be a teremtés célja, és a szolga elnyeri az örökkévaló boldogságot, ahogy azt a Korán következő ájája is ígéri:
"Akit Allah az igaz útra akar vezetni, annak szívét megnyitja az Iszlám előtt." (Korán, 6:125)